I tidigare avsnitt...
- Vi skulle inte lägga oss i. - Tog du hit en snut?
- Jag bevarar din hemlighet. - Vega? Är du säker på det?
- Hon är där när vi läggs i badet. - Vi tar risker när vi hjälper henne.
Nån anlitade dig för att döda min pappa. Vem?
Lycon.
- Hon kommer att förråda oss. - Jag saknar vårt hem. Jag saknar dig.
- Du glömmer var jag bor. - Nej.
Du bor på de missanpassades ö med folk som skyr myndigheterna.
Jag var rädd för att blunda i månader efter att vi blev fria.
Jag trodde att död var allt jag skulle få se.
ÅTTA MÅNADER EFTER PRECRIME
Du ser inte ut som en hästtjuv.
- Det är jag inte. - Lugn. Lugn.
- Hon är inte inriden. - Det är väl bra?
Det beror på vem man frågar.
Jag får inte på henne betslet.
- Du har bra hand med hästar. - Bara med den här.
- Har hon nåt namn? - Mercury.
- Har du nåt namn? - Agatha.
Agatha. Jag heter Brian.
Söker du jobb? Det är inte alla som har så god hand med djur.
Jag kan lära dig mer.
- Är det alltid så tyst här? - Ja.
Jag gillar också tystnaden här.
NUTID ÅR 2065
- Nej! Katie! - Det är ingen fara.
- Katie! Katie! - Nej! Nej!
Brian.
De var tre stycken: Dash, Arthur och Agatha.
De kallades "De prekognitiva".
De kunde se mord innan de skedde.
I sex år var de frihetsberövade mot sin vilja i syfte att rädda liv.
Men när det statliga programmet PreCrime lades ner släpptes de fria.
De har hållit sig gömda för omvärlden - tills nu.
- Var du vaken hela natten igen? - Nej, jag var bara...
- Fixerad vid din fars utredningar? - Lycon nämns inte i utredningarna.
Filerna konverterades inte vid systemuppgraderingen för 15 år sen.
Innan de synkroniseras kan bevisen lika gärna finnas på Mars.
- Vi kan ju komma till Mars. - Ja.
Men jag känner till systemet.
Vi ska få fast honom, Lara. Jag lovar.
Du måste komma bort från det här.
Jag hör av mig om jag hittar nåt.
- Du är tidig. - Du är sen.
Färjan till ön går bara en gång om dan.
Jag är nästan klar.
- Brian Stantons dotter? - Nio år gammal.
- Hur mår Agatha? - Hon har inte sett död på tio år.
- Och så är det gamla chefens dotter. - Hon måste vara upprörd.
Det är hon. Är du klar?
- Nu är jag det. - Då så. Ska vi åka?
- Allvarligt? - Hon är proffs.
- Vi behöver hjälp att stoppa det här. - Vänta bara tills Agatha ser henne.
- Det saknas täckning. - Förvänta dig ingen på ön.
Folk här gillar lugn och ro.
Lugn och ro är inte detsamma som stenåldern.
Snarare klimatförändring.
Istäcket smälter och vattnet stiger. En halvö blir en ö.
Jobbigt för bostadsmarknaden.
Och myndigheterna gav upp.
Vem bestämmer om det inte finns myndigheter?
- De kallas gardet. - De valde namnet. Lite överdrivet.
De ser till att ingen smugglar in-
- GMO eller nanoteknologi som kan hota öns mer naturliga livsstil.
Och man är inte så förtjust i främlingar här heller.
Kom nu. Kom.
Gå vidare.
- Ser man på! Det var länge sen. - Fetts.
- Slash. - Är du i gardet nu?
Alla måste växa upp. Mig tog det 36 år.
Synd. Jag gillade dig som ung idiot.
- Vem är er vän? Och vad är det? - Polisvapen. Oroa er inte.
Vapnet skadar ingen om jag inte skjuter med det.
- En snut. - Vega ska börja om på ny kula.
Hon har sömnsvårigheter och är arg.
Fiddler's Neck är rätt plats för en nystart.
Om ni går i god för henne, så. Vi ses.
- Slash? - Det är ett smeknamn.
Det är ironiskt menat.
Hon kommer att gilla dig.
Om hon inte ser hur du förråder oss i framtiden.
Tror hon fortfarande det? Efter det här kanske hon litar på mig.
Visst.
- Sånt där lär man väl få se mer av. - Jag såg er genom fönstret.
- Men det här förutsåg jag inte. - Vega föhindrar också mord.
Jag hörde av mig till er.
Jag var inte heller så glad, Ag.
- Får jag tala med vittnet? Tack. - Mordet har inte inträffat än.
- Det finns inga vittnen. - Det finns ett.
- Du ser vad offret ser. - Och jag känner vad offret känner.
- Du blir offret i det ögonblicket. - Det kan man säga. Jag dör.
Vi kallar det ögonvittne. Så du är i ditt sovrum?
Är det dag eller natt? Vet du vad klockan är?
Jag hörde en skriknattskärra. De sjunger vid soluppgången.
- Då har vi tid kvar. - Det kan vara för sent.
Nej.
Har du sett nåt mer?
- Håll ut, okej? - Föräldrarna. De ser så rädda ut.
Jag är också rädd. Jag är inte nog inte död än.
- Jag mår illa. I magen. - Illa?
Du ser ju mord.
Men du har ont i magen. Gift.
Har nån förgiftat dig? Gav nån dig läkemedel? Dina föräldrar?
- Min mor tror inte på läkemedel. - Och din far?
Var det han? Förgiftade han dig?
Det var han, va?
- Brian? - Fadern.
- Du vet inte vad du pratar om. - Berätta, då.
- Är du säker på det? - Brian skulle aldrig göra så.
Ursäkta mig.
Hur väl känner du Brian?
Vem tror du att du är?
En polis som försöker förhindra ett mord.
Vad är det du döljer?
- Var han gift då? - Nej.
Vet de andra att du var förälskad?
Nej.
De kom för att hjälpa dig, så berätta för dem.
Vi måste samarbeta för att rädda barnet.
- Agatha, du borde ha följt med. - Hurdan var hon?
Jättefin. Jag trodde att den korasen var utdöd.
De var redan borta när jag var barn.
Folk äter odlat kött numera för att det är så billigt. Men där var hon.
- Jag överdriver ibland. - Du älskar ditt jobb.
Möjligheterna är större med dig här. Jag slipper förklara för dig.
- Därför jobbade jag på egen hand. - Det är inte hela sanningen.
Du har hemligheter. Det gör inget.
Jag vill inte tala om det förflutna. Jag föredrar nuet.
Jaha...
- Vad säger man? - Att du kommer att besvara min kyss.
Där är Katie med sin mamma. Brian är nog här.
Vet hon om er relation?
Jag tror inte det. Jag vill inte att hon får veta.
Okej. Vi kan prata med mamman.
Tala med henne medan jag använder mig av giftavläsaren.
Vi får se om hon har nåt gift i kroppen. Kom.
- Där är hon. Katie Stanton. - Håll för munnen, Katie.
Gabby Stanton?
Dash. Vissa kallade mig Slash.
- Just det. Det var ett tag sen. - Jag har flyttat till stan.
Såna grönsaker finns inte där jag bor nu.
Varför är den så liten? Majs ska vara...
Den är naturlig. Vi lagar även egna soppor. Vill ni smaka?
- Nej, tack. - Nej, tack.
- Ni är stadsbor. - Jag funderar på att flytta hit.
Vill du hyra nåt, så har vi gästrum.
Det vill jag gärna titta på.
Och vem är det här? Vad äter hon för att bli så söt?
Katie.
- Håll för munnen, raring. - Är Katie sjuk?
Smittor sprids hit från fastlandet. Ta dr Gages tablett.
- Går hon till en läkare? - Örtspecialist.
Örtmedicin förstör inte kroppen.
Har du tid? Det har skett ett systemintrång.
- I vårt system? - Nån försökte hacka Hawkeye.
- Vi måste ta upp det med ledningen. - Nån rotade efter information om dig.
- Om mig? - Utredningar, personalakter. Allt.
Jag tog intrånget personligt och spårade inkräktaren.
- Hittade du nåt? - Nej.
IP-adresserna doldes genom skadlig kod från Kuala Lumpur.
- Har du fiender där? - Inte just där.
Såg du att DIA var här? De kollar upp mig.
Var det DIA? De kunde ha fått filerna av mig.
Det är så bakgrundskontroller går till.
Man rotar i folks privatliv utan deras vetskap och får jackpott.
Jag föddes för att jobba där. Vi måste ligga steget före.
- Vi? - Visst. Rör om i grytan.
Det kanske finns nåt som jag inte vet. Se vad du hittar.
Jag förstår varför du höll Brian hemlig.
Du sa att vi inte skulle involvera oss i andra människor.
- Du var en hycklare. - Ja.
- Vem gjorde slut? Du eller han? - Det är personligt.
- Jag berättar om mina tjejer för dig. - Ja. Tyvärr.
- Jag ska prata med honom. - Vänta.
Nu kan du göra det.
Hej.
- Agatha. - Hej, Brian.
- Katie börjar bli stor. - De växer så fort.
Hur är det med henne?
Gabby har lärt henne nians kvantfysik och strängteori.
Och hur är det med hennes hälsa?
Gabby håller koll på det hon äter.
- Vad gäller det? - Inget. Jag...
Jag har tänkt på dig.
Jag bör gå tillbaka till min familj.
- Är allt som det ska? - Visst.
- Fick du reda på nåt? - Modern är beskyddande.
Katie verkar vara förkyld. Giftsökningen gav inget resultat.
Då har vi inget alls.
- Hon kanske dör av en sjukdom. - Då skulle inte Agatha se ett mord.
Vägrar föräldrarna att skaffa henne vård?
Läkaren, då? Det ska finnas en på ön.
Ja. På sätt och vis.
Gör ett besök hos honom.
- Dr Gage? - Du var här ofta förut.
- Du var en hypokondriker. - Jag hade inte så många vänner då.
- Varför bor du i stan? - Jag gillar det.
Du borde höra sjukdomsstatistiken i stadsområden.
Man ska inte bo så. Det kostade mig nästan livet.
Jag vägde 118 kilo innan jag flyttade hit.
Vad har du problem med? Lungorna? Matsmältningen?
- Min fråga gäller en vän. - Lögner orsakar stress.
Stress dödar.
När hände det viktigaste för hälsan?
2031. Allas digitala uppgifter offentliggjordes.
Mejl, sökhistorik. Den bästa semesterläsningen nånsin.
- Det var före min tid. - Stressnivåerna gick upp.
Skilsmässor, alkoholism. Hackningen kostade 15 miljoner liv.
Det är vansinne att ha de där sakerna i hemmet.
Min fråga gäller Katie Stanton.
Jag hörde att hon är sjuk. Hennes far är min systers vän.
Ja. Brian kom till mig. Han var upprörd.
Nästan panikslagen. Flickstackaren fick malaria.
Hon fick malaria efter en översvämning.
- Malaria? Det finns vaccin mot det. - Vaccin?
Stadsluften påverkar din hjärna.
Malariavaccinet orsakade mer skada än nytta.
- Ger du henne ingen medicin? - Du låter som Brian.
Flickans mor har mer vett.
Vi jobbar fram ett holistiskt botemedel.
Vi ska få infektionen att försvinna på nolltid.
Katies läkare och föräldrar förhindrar medicineringen.
- Är det mordet du ser? - Det är möjligt.
- Hon måste få medicin. - Melindan. Gates Foundation, 2022.
Jag gillar historia.
Hur ska vi få tag på det? Nästa färja kommer i morgon.
Jag tar hand om det.
Det är inte första gången jag smugglar nåt till ön.
Det kommer före solnedgången.
Det svåra blir att övertyga modern. Du måste göra det.
Ni två skaffar medicinen. Vi får övertyga Gabby under tiden.
Ha det så roligt. Använd ord.
Kom.
- Ska jag utreda en polis? - Jag har Blakes tillstånd.
Jag kan inte riskera att det spåras tillbaka till mig.
- Och vad får jag utöver fängelse? - Du är en rebell. Du lever för sånt.
Du gör det ju inte för pengarna. Uppenbarligen.
Men du kanske inte tror att du klarar det?
- Önskar du att vi bodde kvar här? - Aldrig nånsin.
- Gör du? - Jag medger att det är fridfullt.
Visst. Men barn blir mördade.
- Varför flyttar du inte tillbaka? - Jag har funderat på det.
Jag har en fråga till dig.
Om du kunde bli av med vår gåva, eller förbannelse - skulle du det?
Förbannelse. Och ja.
De vill stoppa oss i ett mjölkbadsfängelse igen.
Vår regering eller nån annan. Vi kommer alltid att jagas.
Jag skulle gärna slippa det.
- Och du? - Jag skulle behålla gåvan.
Varför? Du ser folk slaktas och får inte en spänn för det.
Den biten är jobbig.
Men jag får chansen att rädda dem. Det är få förunnat.
Hejsan. Vad är det som pågår?
Fettsy. Förlåt, vi fiskar här.
Jaså? Var är era metspön?
Syftar ni på storken där?
Den ser skum ut. Undrar om den smakar gott? Det går att ta reda på.
Varför gjorde du så?
Du kom hit med en snut, Arthur. Det går inte ihop.
Varför är ni rädda? Är inte ni lagen här?
Det är enklare att bryta mot lagen om man är lagen.
Nån måste ta vid där du slutade.
Oroa dig inte för snuten. Jag avlönar henne.
Hon blir inget problem. Jag ska hämta mina grejer...
Stopp.
Titan. Jag måste öppna den.
- Vad gör ni? - Vi ska kolla efter en kamera.
- Lägg av. - Du har alltid tänkt på dig själv.
Jag vill vara säker på att du inte avslöjar mig. Kom nu.
- Såg du huset? Det röda? - Ja, det är gulligt.
Det ligger bra, men jag skulle bygga ut det för att få mer plats.
- Behöver du mer plats? - Kanske det.
Har du inte tänkt på det? Att skaffa familj?
Förlåt. Jag pressar dig.
Du sa en gång att jag har en hemlighet. Vet du vilken?
Jag frågade aldrig.
Fängelse.
Jag satt inne i sex år för grov stöld.
Sen kom jag hit och tänkte på hur jag kunde ha agerat annorlunda.
Men sen jag mötte dig-
-tänker jag på framtiden.
Jag ser oss bo i det lilla röda huset.
Du målar väggarna i barnkammaren innan babyn ska komma.
En dotter kanske. Hon ska heta Katherine, Katie.
Hon leker ute på fälten bland hästarna.
Ser du det?
Nej.
- Det kanske är för tidigt. - Jag ser det inte alls.
- Vad är du rädd för? - Du förstår inte.
- Det finns saker... - Berätta. Snälla.
Jag kan inte.
Du kommer bara att råka illa ut.
- Det här var ett misstag. - Nej då. Vi talar om det i morgon.
Vi ska inte ses i morgon.
Du kommer att vakna och gå till ladan.
Du kommer att smeka Mercurys nos och säga att jag är borta.
Hon glömmer mig i sinom tid.
Det gör du också.
- Alla glömmer. - Vad pratar du om? Agatha...
- Hej då, Brian. - Agatha!
När ska vi prata om den? Om din syn.
- Den kan vara ett missförstånd. - Det fungerar inte så.
Hur fungerar det, då?
Jag får inte syner så ofta numera. Inte så långt bort.
Jag hade en syn när Dash flyttade till stan.
Vi tre, Dash, Arthur och jag, var uppkopplade mot deras system.
Och jag har sett dig där också. Du står över oss och stirrar.
- Som om vi är fångar. - Ni kan ju inte se er egen framtid.
- Jag kanske hjälper er? - Kanske det.
Vi kanske kan förändra framtiden. Dash och jag gör det.
Jag lovar att jag inte tänker låta nån av er läggas i ett mjölkbad igen.
Jag har ingen nytta av dina goda intentioner.
De spelar ingen roll.
Du dök upp i synen först efter att du hade träffat Dash.
Bollen är redan i rullning.
Bra. Kom.
Kom.
- Ska jag gå in ensam? - Nej.
Jag vill vara här.
- Hej. Visst heter du Katie? - Ja.
Lara. Vi sågs på marknaden.
- Vad heter du? - Jag har jobbat här.
Jag heter Agatha. Är Mercury ute och betar?
- Hon dog i vintras. - Så tråkigt.
Katie?
Hej igen.
- Kan jag hjälpa er? - Hej. Jag ville se era gästrum.
- Det här är min vän. - Hon brukade vara här.
Jobba. Jag jobbade här.
- Tittar du till soppan, Katie? - Visst.
Det är du. Den som han aldrig talade om.
Vad vill du?
Vad är det här?
- Jag kom för att titta på rummet. - Visst.
Jag kan visa dig. Ni två kan pratas vid.
Varför nu, Agatha? Varför kommer du hit nu?
- Dashs vän vill hyra... - Det finns 23 ställen i stan.
Vi erbjuder inga bekvämligheter. Ändå drar du henne hit.
- Varför? - Stjärnorna lyser klarare här ute.
- Sluta. - Jag oroar mig för er.
- För Katie. - Va?
Vad gör du?
- Du ljuger. - Vad pratar du om? Hallå!
Vart ska du? Agatha! Gå ut därifrån!
Du gömmer medicinen för din fru.
- Ge mig det! - Du ger den till henne.
Gabby tror inte på medicin, men du ger den till Katie.
Hur...? Sluta nu.
Jag förstår inte hur du gör det här.
- Men säg inget till Gabby. - Nej då.
Jag visste att du aldrig skulle skada henne.
Berätta vad som pågår, Agatha.
Jag vet inte längre.
Varför bor du så här? Du är ju god för hundratals miljoner.
Jag skänker bort 99 procent.
- Du kan kolla upp det. - Det har jag.
Du kommer från Albany. Din far var en genialisk arkitekt-
- och din mor var mikrobiolog. Du gillar sköldpaddsfärgade katter-
- och kashmirstrumpor. Du har varit gift i två år-
-med en f.d. nunna som heter Diana.
Är nätstalking nån sorts färdighet?
Du har sju aktier och sju obligationer-
- som din farfar gav dig, värda 958 000 dollar.
Du har sparat ett sex år gammalt meddelande från en pojkvän-
- och det är svårt att tro att en systemoperatör hos polisen-
- använder lösenord från Beatleslåtar.
Jag är bra, Akeela. Du är en förstaårselev.
- Lägg av! - Jag har blivit kränkt.
Kasta inte sten...
- Vad är det? - DIA utreder Blake. Fullständigt.
- Vad har han gjort? - Inget.
De undersöker hans Hawkeye-program.
De vill veta hur hans poliser lyckas med så många gripanden.
Inspektör Lara Vega samarbetar i hemlighet med en av de prekognitiva.
DIA kommer snart att avslöja dem.
Har du bråttom? Är du redo att flytta till ett sånt här ställe?
Just därför behöver jag flytta.
Insidan är fin. Det är enkelt -
- men har allt som man behöver.
- Vad har hänt här? - Inget. En fågel flög in i den.
Flög en 44-kalibrig fågel in i dörren?
Vem sköt mot huset, Gabby?
- Du letar inte efter nåt att hyra. - Jag är polis.
Och jag tror att din familj är i fara.
Kom nu.
Ingen övervakning, bara det här.
- Malariamedicin till ett barn på ön. - Medicin?
- Du har också förändrats. - Är det tobak?
Det lönar sig sen förbudet infördes. Är du jordbrukare nu, Fetts?
Jag sysslar med distribution och säkerhet. Andra sköter odlingen.
Bönder i trakten. Vogel, DiMeesas, bröderna Nunis.
Vissa vill tjäna pengar, andra är mindre entusiastiska.
Men vill man, så kan man.
- Och Brian Stanton? - Han är svår.
- Hans fru vill nog inte odla tobak. - Vi förhandlar.
Är det vad ni förhandlar med?
Eller är det så svårt att torka tobak p.g.a. skadedjur?
- Vi har en annan sorts skadedjur. - Kenny! Gå ut.
Lås in dem. Gå in till honom, Arthur.
Ni får vänta här så länge.
De tänker förgifta familjen Stanton. Det är så Katie dör.
- Vet du vad jag vill ha nu? - Mobiltäckning?
- Mediterar du nu? - Två, sex, ett, fem.
Säg att det är kombinationen.
Du snackar för mycket, Kenny.
De nämnde familjen Stanton. Det är problematiskt.
Om de förstår vad vi försöker... Hallå! Kom tillbaka! Helvete!
Sätt dig bilen!
Ja, jag har bråkat med några busar.
- Men varför skulle Katie vara i fara? - Lita på henne, Brian.
- Är det...? - En skriknattskärra.
Brian! Brian!
- Vad har hänt? - Han mådde bra.
- Han blev... - Förgiftad.
- Vattnet. - Det är så hon blir sjuk.
Vem blir sjuk?
- Katie, nej! - Katie! Stopp!
Stopp, Katie! Katie!
Nej!
Jag var törstig.
- Det är vattnet. - Vi förhindrade det.
Inte än. Fetts och hans gäng är på väg hit.
Fem män, tre gevär, två av dem har pistoler.
36 patroner.
Vi har en sonisk pistol och en stekspade.
Brian...
Du äger säkert ett vapen.
- Jag tyckte att det verkade oklokt. - Vi har vissa färdigheter.
- Ta Gabby och Katie till gäststugan. - Jag hämtar Katie.
Jag kommer tillbaka för att hjälpa er.
Nej.
Jag såg den. Vår framtid.
Den hade sina stunder. Det var fint.
Jag såg även dem och hur lycklig du skulle bli med dem.
Du måste vara rädd om det.
Agatha. De kommer.
Gå in i huset. Ni två, där borta.
- Titta på andra sidan! - Jag måste gå tillbaka.
- Vart är du på väg? - Ta det lugnt.
Backa.
Vi vill inte att det sker nån hemsk olycka.
Fetts, jag har bönderna.
Det ska se ut som en olycka.
Sju fotsteg. Jag säger till när.
Ni tre borde ha stannat hemma.
Upp mot väggen. Stew!
Se till att de inte flyr på baksidan.
Men det är bra att ni dök upp. Jag har alltid velat ha en sån här.
Då så. Nu avslutar vi det här.
Vi ses på andra sidan.
Upp med händerna!
- Snyggt jobbat. Kan du ta vapnet? - Visst.
Upp med dig. Kom nu.
- Vet du vad jag älskar med stället? - Nej.
Inte jag heller.
Vad sägs om att fira Thanksgiving hos mig nästa år?
Tack.
- Var försiktig. - Jag är mer orolig för dig.
Var inte det.
Jag ser fram emot att komma hem.
Och jag ser fram emot att träffa dig igen, Lara.
Då får vi se vem som har rätt.
Text: Katharina Bohlin www.sdimedia.com